- Vart är vi på väg? - En grupp glidare...
...kan motstå tyglingen.
- Och agera självständigt? - Vet inte hur de klarade det.
De leder en revolt mot överherrarna.
- Hur har du fått veta det? - Ledaren kontaktade mig.
- Hur då? - Genom mina stavar.
På samma sätt som vi fick kontakt.
Genom tyglingen fick jag veta en hel del.
Jag menar, jag kan berätta allt möjligt för dem.
Stridsplaner och försvar.
Kanske det, men vi måste hitta dem.
Hur då?
- Glidare. - De är nära.
- Rebeller? - Det vet jag inte än.
- Vänta. Det är inte... - Du har rätt, Ben.
Det är inte rebeller.
De är med oss.
Det är som ni trodde.
Han har haft kontakt med rebelledaren.
Det är lönlöst.
Jag tänker inte berätta nåt.
Snälla, Ben.
Gör inte så här.
Minns du hur det kändes att vara helt sammankopplad?
Fullkomligt?
Det finns så mycket jag vill visa dig.
Lära dig.
Vi kommer att göra saker tillsammans.
Du kan inte ens föreställa dig.
Spring!
Ben, ducka! Ner med dig.
Rör på er!
Dai! Anthony! Kör på!
Kom igen! Kom igen! Ge er!
Alla robotar slutar skjuta.
- Vad fan nu då? - De vill inte riskera att träffa honom.
Han är för betydelsefull.
Då får du följa med oss.
Jag kan knappt röra mig.
Det är meningen.
Då går inte stygnen upp igen.
De har varit borta i över en timme.
Jag borde ha följt med.
Inte med det där såret. Du måste ta det lugnt, Maggie.
Visst.
Bussen är klar inför resan till Charleston.
Du hade inte behövt meddela mig det.
Ska vi åka i olika fordon i 80 mil-
-så vill jag umgås så mycket vi kan.
Han har inte lämnat fönstret sen de gav sig iväg efter Ben.
Hur länge väntar vi? Karen visste var vi var, det gör utomjordingarna också.
Bara en tidsfråga innan de slår till.
Toms trupp kan ha hamnat i bakhåll...
De kommer tillbaka.
De kommer att hitta Ben och vi åker inte förrän de är tillbaka.
Jamil, har inte du bilar-
-som behöver repareras?
- Jag jobbar på det. - Bra.
Vi åker så snart Tom är tillbaka.
Vad gör du uppe ur sängen, kapten Weaver?
- Mitt jobb. - Du får inte gå omkring...
...efter allt du gått igenom. - Uppfattat
Är läkarbussen redo för avfärd?
- Lourdes har skickat sista båren. - Bra.
Det finns mer läkemedel i källaren och vi vet inte när vi hittar mer.
Ta med så mycket ni kan och var tillbaka om 20 minuter.
Okej.
De behöver beskydd. Det är du, Matt.
Sätt fart, soldat.
Ja, sir.
Du måste se det här, kapten.
Vad gör du uppe ur sängen?
Nästa person som frågar det får en smäll av käppen.
- Uppfattat - Ni har Ben, så bra.
- Karen då? - Hon smet.
Men vi har nåt annat.
Jäkligt fin fångst, eller hur, kapten?
Ert uppdrag var att rädda din son och ni tar med er en fiskskalle?
Vi hade inget val. Med honom kan vi ta oss härifrån.
Vi ska ju åka till Charleston nu.
Då tar vi med honom till Charleston.
Vi har större bekymmer nu.
Anthony och Dai, lås in den jäveln på psyket.
Tom och Tector följer med mig!
- Lyle, hjälp kaptenen. - Jag klarar mig. Sätt fart!
Sätt fart!
Robotarna verkar bakis. De missar hela tiden!
De vill inte träffa överherren.
Korta skurar! Spara på ammunitionen!
Måste finnas en anledning till att de skjuter.
De vill dra åt sig vår uppmärksamhet.
Medan de tar sig in bakvägen? Jag kollar upp det.
- Täck honom! Täck Tom! - Uppfattat.
- Crazy, kom igen! - Boon, Tector!
Lämna det. Vi måste ta oss upp.
Ducka!
De retirerade efter explosionen. Det du gjorde lugnade ned dem.
Jag hoppas det.
Tom.
Jag vet vad du tänker säga, kapten.
Du står inför ett svårt val.
Jag tänker inte offra Ben.
Det skulle jag aldrig föreslå.
Men vi kan inte skydda honom längre.
Jag har många föräldrar och barn här.
De är i konstant fara på grund av Ben.
- Det är orättvist. - Kanske det, men det är sant.
Om du kunde se på det objektivt, så vet du att det är sant.
Vad ska jag göra?
Just nu är vi omringade av fienden.
Och vi bara...
Det finns inga lätta svar. Vi får vänta och se vad de hittar på nu.
Tom Mason!
Det gick fort.
Är du där, Tom?
Vad vill du, Karen?
Situationen har visst spårat ur lite, Tom!
Vi tar ett djupt andetag och pratar ut om saken.
Börja prata!
Er fånge, min herre-
-släpp honom, så får ni åka härifrån.
Och om vi inte gör det?
Det kan bara bli värre, Tom. Ingen av oss vill att det ska ske.
Skönt att du är oskadd, Hal.
- Jag var orolig att Ben skadat dig. - Så du var orolig?
Ja.
- Väldigt orolig. - Ska du inte säga att
...utomjordingarna tvingade dig att kidnappa Ben-
-och hur hemskt det var för dig?
Min mästare valde aggressiva metoder.
Även om du inte inser det-
-så försöker jag skydda er.
- Ni får inte Ben. - Nej.
Det har blivit uppenbart.
Överlämna min herre och era liv skonas.
När vi åkt härifrån släpps han fri.
Hur vet jag att ni inte dödar honom?
Du måste lita på oss.
- Att lita på er blir svårt. - Du har inget annat val.
Prata med honom.
Du talade med honom när vi var ombord på hans skepp.
Dr Glass? Är du oskadd?
Jag tror det.
- Mår du bra? - Visst, visst.
Lourdes? Är du oskadd?
Ja.
Vi... Vi måste ta oss ut härifrån.
Det finns ett trapphus där.
Ät det hållet.
Hon sa att hon har fri vilja.
- Men varför? - Spelar ingen roll.
Men hon har gjort så att vi är omringade.
Vi skulle aldrig kunna lita på henne, även om vi gör ett avtal.
Vi måste ta oss ur det här.
Vi måste rekognoscera situationen.
- Välj ut ett spaningsteam. - Ja, sir.
Boon, vill du leka kurragömma?
Krypa och smyga?
- Det är sånt jag lever för. - Duktig pojke.
Ta med Tyreen och gå utåt.
Ta reda på om de har några svagheter vi kan utnyttja.
Har de några, så hittar jag dem.
- Bilarna är lagade. - Bra jobbat, Jamil.
Pal, jag vill att du och Maggie kollar-
- anslutningstunneln vi hittade i östra delen.
Kolla om den slutar bortom fiendens linje.
Tar vi tunneln, måste vi lämna fordonen här.
Bättre än att dö här.
Vi måste hitta en bättre lösning.
Har nån sett Anne och Matt?
De tömmer förrådet i källaren.
Jag hade helst velat ha dem här.
Jag vill att ni är häruppe. Jamil kan göra det där. Kom igen.
- Jag är på väg. - Tack, Jamil.
- Hal. - Ja?
Ni skulle aldrig ha räddat mig.
Vad snackar du om? Du är min bror.
Jag borde ha gett mig av för länge sen.
- Nu svävar alla i fara för min skull. - Karen lurade oss bägge två.
De försökte döda ledaren. Jag visste ju att de skulle förfölja mig.
Du borde säkra anslutningstunneln.
Var inte så hård mot dig själv. Vi kommer att klara det här.
Gör vi det, måste jag lämna er.
- Nej. Det löser sig. - Pappa...
Sluta hålla mig kvar!
Jag måste lämna er.
Du ska med till Charleston. Berätta för dem om upproret.
Det funkade ju bra med dig. Du slängde deras ledare i en cell.
Du tror det blir bättre med främlingar?
- Du är 15 år! - Jag gör det här på mitt sätt!
15-åringar slogs i inbördeskriget. Det kan väl jag med.
- Men du är min son! - Det är just därför jag måste göra så här!
Den andra anledningen finns därborta.
Överherren?
Han försökte använda sig av stavarna jag har i ryggen för...
...att ta sig in i mitt huvud. - För att se vad du visste.
Fick han reda på nåt?
Nej-
Nej, men jag vet inte hur mycket längre jag hade kunnat stå emot.
Han är rädd, pappa.
Det här upproret skrämmer honom.
Håll dig på avstånd, okej.
- Vad gör han? - Sitter där som en vaxdocka.
Det är som om han skrattar åt oss.
Håll er undan!
- Håll er undan! - Jamil?
Flytta på er! Håll er undan!
Jamil?
Herregud!
Är du okej? Jamil! Kan du höra mig?
Jamil. Jamil, vet du var du är?
Vi måste flytta dig så att jag kan undersöka dig, Jamil.
- Titta på mig. - Nej!
Här är det.
Strålande.
- Tänker du fortfarande på Karen? - Nej.
När jag tittar på henne, så ser det ut som tjejen jag kände.
Samma ögon som ser rakt igenom en.
Jag kan inte låta bli att tänka på-
- hur jag brukade hålla om henne och kyssa henne.
Jag trodde till och med att jag var kär i henne.
Är du fortfarande kär i henne?
Nej, självklart inte.
Jag vet inte.
Hur skulle jag kunna vara det?
Jag önskar bara att jag kunde sluta tänka på henne.
Så vad hände med: "Jag är inte rätt person för dig, Hal"?
Jag ångrade mig.
Bara så där?
Ja.
Bara så där.
Det hörs mer krafsande uppifrån.
Slappna av. Vi ska hjälpa dig.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Vi ska få dig härifrån. Håll ut, okej?
Nu kan vi bära upp honom.
Nej. Gå, gå, gå.
Nej, jag lämnar dig inte.
Det här är konstigt.
De här hålen fanns inte här förut.
- Matt, låt bli. Kom hit. - Ljudet är högre också.
Han är full av dem!
Han var deras trojanska häst!
- Matt, spring! Vi måste härifrån! - Vi kan inte lämna Jamil!
Du kan inte hjälpa honom!
Kom nu!
Kan de äta sig genom metall?
Det kan råttor med.
Det finns inget vi kan göra.
De kommer att äta upp oss inifrån, precis som med Jamil.
Vi ska ta oss ut härifrån. Våga inte säga nåt annat!
Vad var det jag sa. Titta!
Vi tar oss inte igenom den.
Glidare, selar, ögonmaskar och nu de här.
- Vad kommer härnäst? - Det är en tuff jävel.
Det tog 15 slag att döda den.
De får inte korsa försvarslinjen.
Försegla alla ventilationstrummor-
-alla dörrar till källaren. Alla avlopp.
- Anne och Matt är i källaren. - Jamil skulle hämta dem.
- De är nog tillbaka nu. - Jag tänkte att ni behövde hjälp.
- Har du sett Anne och Lourdes? - Nej.
Ben, kom med mig.
Får jag hänga med? Jag lyder order.
Upp till bevis.
Fortsätt framåt.
- Så där! Behöver du niomillimeter? - Åk inte hemifrån utan det.
Robotbeskjutning 800 meter bort.
Har de upptäckt våra spejare?
- De skjuter nog inte herrelösa katter. - Nej, troligen inte.
Det där är en M-14. Det är Boons gevär.
- Det där är en 556:a. - Tyreens M-4.
- De är inte i rörelse. - Fan.
- De måste vara omringade. - Kom igen, Boon.
Rör du inte på dig, är du död. Rör på dig, för fan.
Kom igen. Kom igen.
Kan han ta sig ut, så kan de ta sig in. Kan finnas hundratals kryp därinne.
Det är vår enda chans.
Matt. Berätta att vi är instängda på blodlabbet, okej?
- Blodlabbet. Ska bli. - Okej.
- Ta det här.
Ni behöver det mer än jag.
Oroa er inte.
Jag hämtar hjälp.
Kapten Weaver, är du där?
Kapten?
Kan du höra mig?
Vad vill du, Karen?
Kan du kolla syrgasbehållarna?
- Kolla om det finns nån som innehåller nåt. - Varför då?
Måste tänka på vad vi kan göra om de tar sig in.
Lätt. Då dör vi.
Skärp dig, Lourdes. Jag behöver dig.
Vi kommer att klara oss, men då måste vi kämpa.
Hitta en syrgastub som fortfarande har tryck i sig.
Vi ger krypen nåt att tänka på.
Matt?
- Krypen är efter mig. - Var är Anne och Lourdes?
- På blodlabbet. - Okej. Ta upp honom.
Matt, kom igen.
Kapten, en av dina soldater har ett meddelande till er.
Förbannat.
Boon, du ska vara tyst när du rekar.
Nej-
För i helvete, Boon! Spring!
Kom igen, Boon! Rör på dig!
- Kom igen, kom igen. - Fan, Boon! Spring!
Nej!
Spara på ammunitionen, Tector.
Spara på ammunitionen.
Se det här som en varning, kapten!
Tiden rinner ut!
- Hur går det? - Snart färdig.
- Nu! - Tiden är ute!
Beredd?
Kör!
- Sätt fart! - Kör!
Ta dig härifrån, Pope! Se dig inte om.
Jag kommer efter er!
Sätt fart! Kom igen!
- Kom igen! Kom igen! - Rör på er!
Försegla dörren!
De kommer att äta sig igenom den.
- Hur gick det för Boons patrull? - De överlevde inte.
Var är Jamil?
Han överlevde inte heller.
Han...
Lourdes, jag är ledsen.
- Vart ska du? - Hälsa på hedersgästen.
- Pappa! - Hal, Tector, Maggie, tillbaka i ledet.
- Öppna. - Ja.
Belägringen är över, annars är det slut med dig!
Äntligen får vi talas vid igen.
Jag har sett fram emot det, professor Mason.
Ben?
Han kan tyvärr inte höra dig.
Vad är du ute efter?
Fred.
Trodde inte ni hade humor. Hur kan folkmord skapa fred?
Om vi velat begå folkmord, så hade ni alla varit döda.
Vi har inget intresse av att utplåna er art.
Se det som en korrigering.
Er planet, som så många andra vi besökt-
-utvecklas åt fel håll.
Ni slåss över sinande resurser-
-medan befolkningen...
Vi behöver inte er hjälp för att lösa våra problem.
Jag förstår.
När vårt uppdrag är slutfört, åker vi igen...
- Vilket uppdrag? Vad gör ni här? - Det angår inte er.
Men att motsätta sig det oundvikliga-
- leder bara till smärta och lidande.
Vi är inte ensamma i kampen mot er längre.
- Menar du upproret? - Ja, och det skrämmer skiten ur er.
Vi besegrar dem.
Ni har inte besegrat oss än.
Och vi kommer att fortsätta göra motstånd.
Ni har inte styrkan som krävs.
Ni försvagas av era känslor.
Som ett exempel.
Sluta!
Snälla!
Känslor.
Svag het.
Det här är mer än ni klarar av, Tom Mason.
Släpp mig, innan det är för sent.
Okej.
Jag förstår nu.
Anne försöker lappa ihop honom, men jag tror inte att han överlever.
Karen hade rätt. Situationen har spårat ur.
Jag är ledsen.
Han plågade Ben. Om det hade varit din dotter...
Så hade jag velat göra detsamma.
Men vi får inte låta känslorna styra!
Du har rätt.
Det är lättare sagt än gjort.
Å andra sidan-
- går det i alla fall inte bättre för överherren än för oss.
Fiskskallar undviker fältet.
Han tog en stor risk för att få tag i Ben.
Han ville ta sig in i hans huvud.
Ta reda på vad han vet om den enögde.
Den som leder det så kallade glidare-upproret?
- Jag tror att det existerar. - Sluta.
Skulle kackerlackorna ha egen vilja?
Annars är det här obegripligt.
Varför göra sig besväret att låta Karen kidnappa min son?
Ben skulle leda dem till oss...
...för att ta reda på vart vi var på väg. - Varför kidnappade de då inte dig?
Vi utgör inget hot som är värt en sån här insats.
Men med glidare som trotsar sina ledare-
-så skulle krigsmaskinen kollapsa.
Ett så stort hot... Jag vet inte. Det kan vara sant.
Men det löser inte problemet vi har framför oss.
Förr eller senare får Karen veta att hennes chef förblöder på psyket-
-och då har vi förlorat vårt övertag.
Hon kanske borde få veta det så snart som möjligt.
Du ska få träffa din herre.
Jag önskar att det hade slutat annorlunda.
Det tvivlar jag på.
Det tog ett tag innan jag insåg att min Karen är död.
Du har rätt. Den Karen är borta.
Tänk om du fick uppleva allt de har lärt mig.
Hur man sviker sina vänner?
Hur man skjuter obeväpnade i ryggen?
Det är större än så. Hur kan jag få dig att förstå?
Vartenda sandkorn på stränderna-
- och varje stjärna på himlen följer ett orsakssammanhang.
Om man förstår hela det nätverket-
-ned till minsta subatomära partikel-
- så kan man förutse alla händelseförlopp och ändra på dem.
Det var det löjligaste jag har hört.
Jag visste var jag skulle lägga de döda barnen-
-så att ni hittade mig.
Jag visste hur jag skulle göra-
-för att få Ben att ge sig av med mig.
Du måste ha missat nån partikel, för sen dess-
-har det inte gått enligt planerna.
Det finns alltid oväntade variabler som måste justeras.
Dessa är gjorda och nu överlämnar ni min herre.
Då har du verkligen koll på allt.
Sätt fart.
Skönt att du är oskadd, Ben.
Jag vet att det var jobbigt, men det var tvunget att bli så här.
Jag hoppas du förstår att... Nåt har hänt honom.
Vad har ni gjort?
Jag finns här hos dig.
Dr Glass försökte stoppa blödningen.
Jag vet inget om hans fysionomi-
-men han överlever nog inte länge till.
Är du redo att lyssna?
Bra. Du kan fortfarande rädda honom.
- Hur? - Ser du det här?
Sprängdegen räcker för att rasera hela våningen.
Den kan utlösas av två mannar och en av dem är Pope.
Jag tror du minns honom.
Han spränger er gärna i luften.
Då utplånas ni av vårt flygvapen.
Och din överherre dör med oss.
Men det behöver inte sluta så.
Låt oss få evakuera, så släpper vi er, när vi är utom räckhåll.
Om du skyndar dig, kan du rentav rädda hans liv.
- Går det bra? - Ja, vi är redo.
Jag är stolt över din insats.
Du räddade våra liv, Matt.
Jag skötte bara mitt jobb.
Du har en kvarts tank.
- Jag har varit med om det här förr. - Japp.
Boon gick sin egen väg, Tec.
- Vi hade inte kunnat göra nåt. - Hade jag skjutit, hade han kanske överlevt.
Minns du vad du sa till mig?
Att aldrig säga: "Tänk om?" Och att aldrig se sig om.
Avfärd om tio minuter!
Vi kommer att fortsätta ända till Charleston, vad som än händer.
80 mil.
Vi har precis nog med bränsle och förnödenheter.
Det här blir en sista framryckning.
Full fart längs motorvägen, ända tills vi ser vattnet i Charlestons hamn!
De lär ha färsk fisk och till och med humrar.
Jag känner redan smaken av dem. Dränkta i smör.
- Varm konjak i ett portoglas. - Det är jag med på.
Visst, de har hälsobrunnar, glassbarer, nöjesparker-
- och strippklubbar gjorda av pepparkaka.
Charleston är paradiset.
Varför följer du med, om du tvivlar?
Han har ingenstans att ta vägen-
- och ingen annan vill ha med honom att göra, visst John?
Jag tror att du har dödat den.
Jag har fått nog av småkryp nu.
Samma här.
Jag vill inte ens tänka på att jag kunde ha förlorat dig i dag.
Du.
Ingen fara.
Du är i säkerhet.
Okej.
Jag är okej.
En eldkastare?
Hur kom du på det?
När jag växte upp byggde ungarna blåslampor av sprayburkar.
Perfekta att smälta modellplan med.
- Snacka om tufft område. - Du skulle bara veta.
Jag måste titta till patienterna.
Jag ska prata med pojkarna.
- Vi ses lite senare. - Japp.
Skönt att du är på fötterna igen. Jag var orolig.
Patienterna behöver ju min hjälp.
Du kan inte hjälpa dem om du inte tar hand om dig själv.
Hur ska jag göra det?
Gråta ut ordentligt?
Inse att Jamils död kommer att-
-göra mig till en starkare människa?
- Du kan alltid prata om det. - Prat förändrar ingenting.
Det spelar ingen roll om man har bra inställning eller är en god människa.
Oavsett vad man gör eller vem man är-
- så kommer nåt fruktansvärt att hända en-
-precis som med Jamil-
- farbror Scott, och din och min familj.
Det kommer att hända dig och mig.
Vi behöver bara vänta.
Så vad tänker du göra?
Nästa gång jag ser dem skjuter jag.
- Nu är du en riktig Masonbrorsa. - Var det allt?
Tänkte du ge dig av utan att ta farväl?
- Du skulle bara försöka stoppa mig. - Jag vill det.
Jag vill stoppa dig av hela mitt hjärta, men vet inte hur.
Du måste inse att det blir bäst såhär.
Aldrig. Det kommer jag aldrig att göra.
De kommer att fortsätta jaga mig.
Du vet att det är så.
Pappa-
- det finns fler ungar som är som jag, som fått selen avlägsnad-
- men som har stavar, i andra motståndsrörelser.
De måste övertygas att glidare-upproret är vår bästa chans.
Hur kan du vara så säker på det?
Överherren tog över mitt sinne-
- men kunde inte isolera sina egna tankar.
Det gick åt båda hållen.
Jag såg och kände-
-vad utomjordingarna vill.
Vi måste besegra dem.
Det kommer vi att göra.
Önska mig lycka till.
Vad är det?
Jag tänker på när jag och mamma-
- lämnade dig på förskolan för första gången.
När du insåg att vi tänkte lämna dig, så började du storgråta.
Jag var en riktig gaphals på den tiden.
Du skrek: "Lämna mig inte"-
-när vi gick mot dörren.
Det var den längsta sträckan i mitt liv.
När vi åkte iväg såg vi dig stå i fönstret-
-med ansiktet pressat mot rutan-
- och du grät som om hjärtat skulle brista.
Och nu...
Det kommer att gå bra.
Vi kommer att träffas igen. Jag lovar.
Sätt fart! Kom igen!
Mot Charleston!
Översättning: Retail Textning: enhet